Jag skulle vilja föreslå att ni ansluter er till festen.
Det är inte bra för själen att vara ensam.
Kapten Tyreen. Är han torr bakom öronen?
- Har det betydelse? - Det hade det inte för mig.
Hon är inte här.
Det var synd.
Hon hade något speciellt, den kvinnan.
Det hade hon verkligen.
Hon fick mig att tänka på...
satin.
- Mjuk, vit satin. - Major.
Ursäkta, major.
En vals.
Gärna, sir.
- Löjtnant Graham. - Sir!
- Varför är du inte vid posteringen? - Jag har blivit avlöst, sir.
Fortsätt.
Jag anser att vi behöver fler vakter vid blockhuset...
annars rymmer de franska fångarna.
Tack för att du delger din åsikt.
Tänker du försvinna nu?
Nej, sir. Jag hade tänkt mig att stjäla en dans.
- Vad? - Stjäla en dans, sir.
Har du druckit, löjtnant Graham?
- Señorita. - Tack, löjtnant.
En mexikansk dans, kanske?
Jag ville ta farväl och tacka dig.
Det var skönt att få fira, att känna att man levde.
- Tänker du stanna kvar här? - Jag vet inte.
Jag mötte min man när han studerade medicin i Wien.
Min familj protesterade våldsamt mot äktenskapet.
Så våldsamt att jag inte har några band kvar.
Och jag behövs här.
Det finns ingen här, förutom Linda, inte på många mil.
Hälsar du till löjtnant Tyreen från mig?
Det gör jag gärna.
Jag gillade hur han bjöd upp mig.
Som om vi vore i en balsal i Wien.
- Det var en underbar uppvisning. - Löjtnanten har stil.
Han måste vara en fantasifull man.
Han är korrumperad. Men jag tänker rädda honom.
Tack för din vänlighet.
Jag har bara mött vänlighet själv.
Nästa gång får jag vara mer fantasifull.
Hadley! Wiley! Hit med mulorna.
Sitt upp. Fall in i ledet. Skynda på.
Ryan saknas, sir. Graham letar efter honom.
- Vem letar efter Graham? - Gomez.
Sergeant Gomez, ta det försiktigt med hornblåsaren.
Han är sjuk.
Ta god tid på dig, menig Ryan. Ta god tid.
Så trevligt att du ville komma.
Om du bara hade förvarnat oss hade vi skickat ut Gomez...
med frukost på sängen.
Ryan, upp i sadeln med dig!
Ingen saknas...
Alla är närvarande, ingen saknas, sir.
Det ser jag, löjtnant Graham. Det ser jag tydligt.
Klarar du kanske av att verkställa nu?
Led till vänster, höger om.
I natt lät majoren de franska fångarna fly.
Förhoppningen var att de skulle hämta förstärkningar.
Det gjorde de.
Löjtnant Graham och några av hans soldater sändes ut som lockbete.
Vi andra väntade i bakgrunden.
Den ska pryda kanonen och inte dig, Jefferson.
- Ja, sir. - Bind fast mulorna.
Är vakterna ute?
Ja, men det hjälper väl knappast.
Om lansiärerna har en fältkanon...
kan de ta hit den, avlossa den och sedan göra slut på oss...
med sina tre meter långa lansar.
Nej, de slår läger.
Ursäkta, men vem påstår det?
Jag.
Vilka sötnosar, va?
De där fotsoldaterna klarar mina män av...
med ena handen bakbunden.
Vad säger du, Aesop?
De är veklingar, O.W. De har aldrig varit i Södern.
De sluter leden.
När natten faller är de mindre än 8 km från Graham.
Tänk om de inte stannar?
Tänk om de inte slår läger? De kanske bara fortsätter och krossar löjtnanten.
Guds arm är mäktig.
Den 15 januari. Det tog fransmännen tre dagar att upptäcka...
att allt de jagat var en enarmad spejare och en avfallen apache.
Då antog mr Potts och Riago att vi var i säkerhet...
och beslöt sig för att leta upp oss.
Vi vilade och såg till våra sår.
Hallå! Jag drunknar!
- Hoppa i. - Jag har redan badat.
Vattnet är härligt.
- Första rakningen, Tim? - Japp.
- Vi borde kanske kalla dig Ryan nu? - Ja.
Vi väntade på att mr Potts, sergeant Gomez...
och sydstatskaptenen skulle återvända från rekognosceringen.
Vi fruktar att fransmännen har utövat repressalier mot byn.
Jag tänker på Linda och hoppas att hon mår bra.
- Vad har hänt? - Det var som att skjuta en sittande fågel.
- Vad hände med kvinnan? - Jag vet inte, Amos.
Om de hängde henne, har de skurit ner henne.
Grabbarna i fina hattar får apacherna att likna missionärer.
Underskatta aldrig värdet av en europeisk utbildning.
- Charriba syns inte till? - Strunta i honom, Amos.
Han vill dra ut på det.
Han har nog tänkt sig att det ska berättas historier om dig...
runt lägereldarna av hans folk i tusentals år.
Vi läkte våra sår och blev ett kommando igen.
Vi var hårda och vaksamma, pigga på strid...
när det som majoren hatade mest av allt inträffade.
Sir! En desertör.
O.W. Hadley har deserterat. I går kväll.
En häst är borta, livsmedels- och ammunitionsförråden är uppbrutna.
Ta Riago och spåra upp honom, mr Potts.
Jag vill att han förs tillbaka.
Det är inte mitt jobb, major.
Jag blev inte frivillig för att jaga en pojke med hemlängtan.
Han är min.
Då så, sergeant. Leta upp honom.
Ursäkta, sir...
men vad sker med Hadley när de fångar honom?
Vad?
Det bästa vore om han dödade honom.
Men det gör han inte, det gör majoren.
Åh nej, mr Potts...
det gör majoren inte.
Efter två dagar återvände Gomez med Hadley.
Längs vägen hade han hittat den kvinnliga läkaren, några barn och Linda.
Alla hade flytt från byn.
Majoren ställde genast O. W. Hadley inför rätta för desertering.
Grabbar, nu ska ni få veta vem vi har haft ibland oss.
Han bara sköt rakt på mig.
Han skulle ha låtit mig förblöda...
om inte kvinnan där borta hade kommit och plåstrat om mitt ben.
Ni vet ju att jag inte är en desertör.
Jag ville bara gå till byn och uppvakta en señorita och hälsa på hennes familj.
Jag hade tänkt komma tillbaka. Jag lovar.
Ni vet att jag håller mig i närheten av min storebror.
- Eller hur, Arthur? - Det stämmer.
Du tänker väl inte låta dem skjuta mig som desertör, Arthur?
Visst tänker du väl göra något åt det?
Jag vill inte se upp på honom, sergeant.
Kapten.
Du känner mig.
Jag har försvunnit förr.
Men jag har ju alltid kommit tillbaka.
Du pryglade mig för det och det förtjänade jag.
Men du har aldrig någonsin dödat mig.
Inte tänker du väl överlämna mig till en blårock...
bara för att jag längtade efter ett fruntimmer?
Hon är en sådan rar liten tös, kapten.
Hon är söt och artig och minsann en riktig dam.
Maten är till hennes släkt.
Minns du henne, kapten?
Vi dansade och jag presenterade dig för henne. Du minns väl?
Jag minns.
Sergeant Chillum, tycker du att det är allmänt känt i vårt läger...
att byn har bränts ner och invånarna flytt?
Visst vet jag det, major...
men jag tänkte att jag skulle vänta tills de kom tillbaka.
- Löjtnant. - Ja, sir.
Hur mycket mat och ammunition tog han?
Tillräckligt för att räcka åt tre män i en vecka.
Glöm reglementet, major.
Männen i det här kommandot riskerade livet för att skaffa förråden.
Kanske har du glömt bort att också han riskerade livet.
Menig...
du kommer att skjutas.
Hadley!
Låt oss ta hand om honom, major. Jag kan handskas med det.
Du får inte döda honom.
Förr var du soldat. Vet du vad du säger?
Jag säger att om du dödar pojken har du bara sett början.
Du håller på att nötas ner.
En gång i tiden var du en klippa, nu vittrar du som krita.
Dra lott om vem som ska delta i exekutionsplutonen.
- Uteslut sydstatarna. - Ja, sir.
Jag sa att vi skulle tjänstgöra och det ska vi!
Men bara tills vi har fångat apachen.
Och då, major...
då tänker jag döda dig.
Ska du det, Ben?
Ja.
Ja, Amos.
Tänker du låta dem skjuta mig, kapten?
Jag måste, pojk.
Du borde ha tänkt på att du står under majorens och inte mitt befäl.
Jag beklagar.
Det var droppen, grabbar.
Vi hjälps åt, så att vi får slut på det.
Du gör bara vad du måste, major...
men må din själ brinna i helvetet, och Gud bevare Robert E. Lee.
Vi är ett kommando som strider inbördes och inget kan överbrygga klyftan.
Till och med några av våra egna är arga på majoren.
Men han bär befälskapets börda och jag kan inte döma honom.
Jag är inte en av dina soldater.
Jag stod inte ut att vistas bland dem, så mycket hat.
- Får jag gå med dig? - Är du inte rädd för tigern?
Är du tigern som stryker omkring i bergen?
Nej, jag är inte rädd.
- Det är underbart här. - Så jag förstör inte stämningen?
Nej.
Det som hände idag var fruktansvärt.
Vi dog allihop en smula med den unge mannen.
Du, mest av alla.
Varför vill du umgås med mig?
Jag har sett för mycket död...
och jag ville så gärna känna mig levande...
att vi båda skulle dela den känslan.
Männens åsikt om dig bekymrar dig visst?
Jag bryr mig om hur de strider, inte vad de anser om mig.
Varför är stridandet så viktigt?
Det finns annat i livet.
Män förstår sig på strider. De behöver väl strida ibland.
Sanningen är att det är enkelt.
Man glömmer sina problem, allt ansvar...
man får mat och order om vad man ska göra.
Men vem lyder du under?
Om du åker till Durango måste du gömma dig, eller hur?
Det är svårt men inte omöjligt.
Har du funderat på att bosätta dig i USA?
Sådant tänker jag inte på, major.
Dra ut den.
Det går inte. Den sitter för djupt. Den är för nära artären.
Du måste till läkaren i Durango.
Jag stannar hos kommandot.
Ge mig lite whisky och bandage. Sätt fart.
Hämta en bår till majoren.
Du får permission, major.
Det är på tiden.
Du borde faktiskt ge upp soldatlivet helt och hållet.
Du gick rakt i fällan, gick i bakhållet som en furir.
Du har orsakat en pojkes död, du har splittrat ditt eget kommando.
Hur förklarar du att du befinner dig utanför vaktlinjen?
Vad gör du, major? Lättar samvetet i en kvinnas armar?
En kvinna av högst tvivelaktig vandel.
Vad tusan gör du här till att börja med, Amos?
Det finns många franska soldater i Durango.
Vi visar ingen flagga.
- Jag talar inte franska. - Men du förstår.
Major.
Snart är det klart.
Om du funderar på att kapa av benet, så kan du glömma det.
Jag oroar mig bara för blodförlusten.
Fast en stor del av det är alkohol.
Du bör kunna gå om sju dagar och rida om tolv.
Jag går om två och rider om tre.
Potts, du och sergeant Gomez kan återvända till kommandot.
Jag tar mig själv tillbaka till lägret.
Jag klarar av att följa er i spåren därifrån.
Du gör bäst i att hålla dig ifrån gatorna, Amos.
Du är inte särskilt lik en mexikan.
Det är lönlöst.
Fransmännen har upptäckt mig.
De väntar på att jag ska löpa, leda dem till kommandot.
Våra franska vänner väntar visst fortfarande?
Tequila. Tog du med dig tequila?
Jag bad om något att dricka. Det här räcker inte att gurgla sig med.
Nej.
Det blir bättre och bättre dag för dag.
Jag kan snart ta en svängom.
Tror du mig inte?
Jag ska visa dig. Kom.
Jag får visst äran att dansa nästa kadrilj med er, miss Covington.
Vänta och se.
Den här armén dansar inte...
marscherar inte, strider inte.
Förutom på det sista slagfältet.
Vi ska bistå de franskfientliga mexikanerna vid Guaymas.
Jag kom för att se om du fortfarande levde.
Jag lever.
Det ser jag.
Du borde vara försiktig.
Den franska polisen misstänker redan det här stället.
Vänta.
Om jag någonsin tar mig härifrån...
Kriget pågår inte för alltid.
Det kommer det att göra för dig.
Nej, kriget pågår inte för alltid.
"Vak upp! För morgonen i nattens mörka sky
"Har kastat stenen som fått stjärnorna att fly"
- Vad gör du här? - Jag ska rädda dig.
Vi har letat efter dig hela natten.
- Varför det? - Så att jag ska kunna döda dig.
Jag förstår.
Där försvinner vår lilla vakthund.
Ska vi gå, major?
Jag super, Ben. Visste du det?
Det är receptet på min framgång. Jag super.
Men jag super inte tillräckligt.
Varför super inte du?
Undrar du aldrig vem du är?
Jag har redan varit tre män, Amos.
Det räcker för ett helt liv.
- Irländsk invandrare... - Avskedad amerikansk officer.
Och överlöpare till Sydstaterna.
- Jag gillar inte någon av rollerna. - Tänk, vilket sammanträffande.
Lämna mig i fred.
Jag har order som passar din person.
Jag ska föra dig ut genom bakdörren.
- Gör slut på det. - Patrullen. Vi sticker nu.
Låt mig vara i fred.
Kompani!
Sergeant Gomez.
Major.
Ge eld!
Löjtnant Graham blir nog general innan han fyller 30.
Kom igen, ryck upp dig!
- Kom igen! - Låt mig vara, Ben.
Varför inte?
Du är inte värd att döda ens.
Tills apachen tas till fånga eller dödas.
Den 30 januari. Vi trodde att vi hade förlorat tre meniga i Durango...
men två återvände i morse, och vi blev åter ett kommando.
- Löjtnant Graham! - Ja, sir.
Innan jag försvann gav jag dig en order. Du har inte utfört den.
Nej, sir. Du gav mig ett kommando.
Därefter var det jag som gav order.
Och med den äran. Ta en cigarr.
Verkställ, löjtnant.
Vi flydde från fransmännen och följde efter Apachen...
men tiden höll på att ta slut.
De franska patrullerna blev allt fler men vi närmade oss inte Sierra Charriba.
- När var de här? - För fyra eller fem timmar sedan.
Charriba säger att du måste försona dig med din kristna Gud...
eftersom du snart ska möta honom.
Vi skadade nog gamlingen mer än vi trodde vid floden.
Nu måste det bli en sista drabbning.
Hittills har han gått västerut.
Om några veckor slår han till igen i en dalsänka...
eller vid en flod mitt i natten eller i gryningen.
När ska vi sluta slåss på hans villkor?
Nu.
Nu sticker vi svansen mellan benen och ger oss av hemåt...
- raka vägen till Rio Grande. - Tänker du låta Charriba komma undan?
Vi kan väl säga att jag ger honom lika möjligheter.
Men det måste se verkligt ut.
Gå först till höger och sedan till floden. Men vi måste sätta fart.
Annars väntar han på oss där, precis som han gör nu.
- Hur vet ni det här? - Vi vet inget förrän det sker.
Sitt upp, löjtnant, och verkställ.
- Ta ner honom, Sam. - Det får du göra, major.
Det har han förtjänat.
Den 23 mars. I dag fick vi veta att Riago alltid varit en äkta soldat.
Jag ångrar mina misstankar bittert, och det gör nog majoren med.
Den 18 april. Vi flydde från apacherna och fransmännen...
gick i en cirkel och sedan mot floden och hemmabasen.
Männen var arga, de ville fortsätta jakten.
Plötsligt insåg vi att vi inte flydde från något.
Vi närmade oss slutet på vår jakt.
Floden ligger mindre än 1,5 km härifrån.
Det här är sista chansen, major.
Den här platsen duger bra åt det som du har tänkt göra.
Låt posteringarna vara tillräckligt långt borta...
så kanske apacherna struntar i dem.
Oavsett vad som sker får ni bara ge eld om ni anfalls.
Lägg era order på minnet och hoppas på det bästa.
Lycka till, mr Potts.
Vem skickar ni ut att strida mot mig nu?
Ge eld.
Han ser så liten ut nu.
Han var tillräckligt stor.
Ska vi göra upp nu...
eller när vi korsat floden i Texas?
Det går bra nu, Ben.
Om ni vill se på ett slagsmål kan ni komma hit.
Kom upp hit och titta.
Vi hade glömt fransmännen, men de hade inte glömt oss.
Var kan vi gå över floden till Texas?
Det är det enda vadstället inom en halv dagsmarsch härifrån.
Säg åt mannarna att sitta upp. Vi ska ta oss hem.
- Sergeant Gomez! - Ja, sir?
- Säg åt mannarna att sitta upp. - Ja, sir.
Gratulerar, major.
Äntligen verkar du ha hittat ett riktigt krig.
- Sergeant Gomez! - Sir?
Sitt av och sprid ut männen...
och förbered er på en kavalleriattack rakt framifrån.
De anfaller inte. Varför skulle de göra det?
På det sättet får de oss att stanna här tills de andra kommer.
- Vi måste anfalla dem. - När jag är redo.
- Löjtnant Graham. - Ja, sir?
- Gör artilleriet redo. - Ja, sir.
- Det är redo, sir. - Simon.
Fram med ammunitionen...
nu ska vi strida mot Europas stolthet.
Ja, sir.
- Vad sägs, Ben? - Jag behöver fem man till häst.
Jag tar flanken när du skingrat anfallet.
- Finemang. - Finemang.
Visa flaggan, löjtnant.
- Fanbärare! - Ja, sir.
Visa flaggan.
- Sergeant Chillum. - Ja, sir!
Kapa stubinen för 460 meter, höjdriktning 20...
- nej, 28 grader. - Redo, sir.
Sätt igång, löjtnant.
En och en halv km, kanske mindre.
De kommer nu.
- Sergeant Gomez. - Ja, sir.
- Hornet är din eldsignal. - Ja, sir.
Kompani, anfall!
Om någon av er skjuter före signalen...
så svär jag på att döda er.
På min signal, hästarna. Jag upprepar, endast hästarna.
Sitt upp i sadlarna.
Bilda en skyttelinje vid klippans fot.
Här kommer andra vågen, Ben. Vi är redo.
Samlas runt mig!
Vi ses i Texas, major.
Det kan du lita på. Hornblåsare!
Dundee!
Alla är närvarande, ingen saknas, sir.
Vi inväntar order.
Verkställ, löjtnant. Dubbla led.
Dubbla led.
- Menige Ryan! - Ja, sir.
- Spela en låt, pojk. - Ja, sir.
Framåt!
Den 19 april 1865.
Efter en kort men kostsam strid med franska friskaror...
korsade vi Rio Grande och återvände till USA.
Förlängd version
Ripped by: SkyFury